EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Noget nyt fra Ristridin?
Ikke endnu, Deres Højhed.
- Det er et forkert tidspunkt at rejse på. - Kong Favian insisterer på mødet.
De har næppe noget valg.
Jeg kan ikke gøre mig begreb om Deres sorg.
De ved, min søn er uskyldig.
Hvad jeg ved,
og hvad jeg kan gøre noget ved, er to forskellige ting.
Men jeg vil beskytte Dem.
Tror De, jeg skal beskyttes?
I det kommende mørke vil De knap nok kunne beskytte Dem selv.
Dagonauts krone...
Betyder intet.
Deres magt betyder intet.
Der er kræfter i gang, De ikke kan forestille Dem
og slet ikke styre.
Og Deres eneste opgave
er ikke at komme i vejen for os, som kan.
DE STORE BJERGE
Grå Ryttere, Røde Ryttere,
de fleste af dine venner. Alle i Den Hvide Buk.
Er der nogen, som ikke ønsker dig død?
Hvis du vil tilbage til Mistrinaut, så rejs endelig.
Alt på grund af dette.
Pas på det.
- Hvem er det til? - Det siger jeg ikke.
- Hvad står der? - Det ved jeg ikke.
Hvordan kan en i så store vanskeligheder være så uvidende?
- Jeg åbner det. - Nej, du gør ej.
Du prøvede at åbne det i Den Hvide Buk.
Du er lige så nysgerrig som mig.
Er du så glad?
- Læg det væk. - Hvorfor?
Er du bange for, kaninerne og egernene læser det?
Hvad?
Her er ingen i miles omkreds.
Hallo?
Jeg kan ikke mere. Mine ben tager livet af mig.
- Sig det igen, og jeg tager livet af dig. - Hvor skal vi hen?
Hvis de vil dræbe os, hvorfor så vente?
De dræber os ikke.
De er Røde Ryttere. De dræber alle.
Far siger, at Røde Ryttere er så vant til krig, at de ikke er mennesker længere.
Det her sker ikke.
Jeg kan ikke dø nu, jeg har meget at give.
Jeg tvivler.
Hyp.
Hyp!
Ikke smøle.
Flot kniv.
Bronzeskæfte, pyramideformet knap,
parerstang af sølv.
Eviellansk jagtdolk, ikke?
Hvem har du stjålet den fra?
Modig pige.
Her, lad mig.
Du tror måske, at hvis jeg lærer dig at kende, vil det gå anderledes.
Det vil det ikke.
Hen til de andre!
Hvad gik det ud på?
Det rager ikke dig.
- Hvad vil han gøre med os? - Er det ikke oplagt?
Nej.
Det er ikke oplagt.
Nu sker det.
De vil gøre det her.
Jeg beder jer, gør det ikke.
Vi ønsker det samme, ikke?
Drengen. Så vi er faktisk på samme side.
De dræbte Ristridin. Er du på den side?
Jeg prøver at overleve. Hvis du vil dø, så klar det selv.
Hvor var vi?
Fortsæt
med at gå.
Du sagde, det var oplagt. Hvad er oplagt?
- Er de der stadig? - Ja.
Hvad laver de?
Ingenting.
- Følger de ikke efter os? - Nej, de...
...ser bare på.
- Her er chancen. Ti skridt, så løber vi. - Nej.
- Hold mund. - Måske har han ret.
- Måske kan vi nå træerne. - Ingen løber.
Det bestemmer jeg.
Hvorfor tror du, de bliver der, og vi er herude?
Det ved jeg ikke. Hvorfor har du sne i fjæset?
Jeg har ikke...
Det skal du få betalt.
Hej, Iona.
Nej!
Nej, vent. Hej.
Ikke lutten!
Det var dog utroligt.
Hold op med at ramme lutten!
Hold så op!
Og gå videre!
Hvorfor er vi herude, og de er deromme?
Derfor.
Vi skal teste, om sneen er stabil.
Hvad sker der, hvis sneen ikke er stabil?
Åh gud.
Ikke stabil.
En skam. Jeg syntes helt godt om dem.
Hil kong Favian af Unauwen.
Hil kongen!
Jeg har ved.
Forsigtig. Pas på.
Jorden synker år for år.
Min dronning.
Min konge.
Så smuk, som Deres far var vis.
En funklende, sart juvel i Dagonauts krone.
Til måltidet!
Skaf mig noget mjød. Og en skål med søde sager.
Altså...
...som ung var han atlet.
Virkelig?
Så vidt jeg husker, dyrkede han koteletspisning, prutteri og bøvseri.
Det var en oplevelse.
Spøg til side.
I håb om et givtigt møde.
Må Dagonaut og Unauwen danne en livslang alliance.
Ja.
En alliance, som vil...
Hvordan skal jeg sige det? Række ud over ren politik?
Hold nu op. Ellers bryder jeg i brand.
Foldo?
Jussipo?
Arman?
Beklager.
Bare mig.
Det er da løgn?
Hvor mange gange skal man dræbes, før en Rød Rytter er tilfreds?
At overleve det...
...er imponerende.
Du er stærkere, end du syner.
Så...
...er det at dræbe folk og at sige det, alle ved,
en Rød Rytters vigtigste kvalifikationer?
Aflever den.
Hvad taler du om?
Druknedøden...
...er en god død.
At fryse ihjel er en anden glimrende mulighed.
Men at blive dræbt med mine bare næver...
Tro mig, det er ikke sjovt.
Nåh...
Du mener den her?
Dygtig pige.
Undskyld. Den var så smuk, jeg ikke kunne modstå.
Modigt.
Du er en håndfuld.
Tror du, du kan slå mig?
Kom så...
...gør det.
Det har du ikke lært på et slot.
Du bliver aldrig ridder i Dagonaut.
Rakkerpak som os to...
...må finde vores muligheder andre steder.
Det er en dejlig dag at blive slagtet
Det er en dejlig dag at få kniven
Okay. Okay, venner.
Det var koldt. Meget, meget koldt.
- Jeg har din fod i ansigtet. - Glem dit ansigt!
Mine snabelsko er kaput.
Ja! Hun klarede det!
Godt.
Luk ikke øjnene.
Så åbner du dem ikke igen.
Jeg lukker ikke øjnene.
Jeg mener det.
Hvorfor nu det?
Spis.
- Hvad er det? - Saltet svineindmad.
- Så hellere fryse ihjel. - Fint.
Men hvis du dør, spiser jeg dig for at overleve.
Hvad er der?
Når jeg siger til,
så duk dig.
Frygt ikke.
Vi har fredelige hensigter.
Ned!
Din agtpågivenhed er berettiget.
Ikke alle i bjergene vil en vildfaren rejsende det godt.
Vi er ikke faret vild.
Vi er alle faret vild på den eller anden måde.
Ikke sandt, mit barn?
Vi gør det ikke. Vi tager af sted nu og finder min vej.
Nej, vi gør ej.
- Er du vanvittig? - Ardanwen trænger til hvile.
Herude dør vi med sikkerhed.
Se på de misfostre.
- Jeg løber risikoen med vejret. - De er munke.
De hjælper vildfarne rejsende gennem bjergene.
Du tror på alt, man fortæller dig, ikke?
Så er vi her.
Velkommen til klostret ved verdens ende.
Velkommen til vores ydmyge hjem.
Kom med mig. Jeres hest bliver opstaldet og fodret.
Jeg tager alt i mig igen, du havde ret.
Her er intet at bekymre sig for.
Vi er en noget usædvanlig orden.
Man vil nok kalde det en menighed af fortabte sjæle.
Røvere, mordere,
lejesoldater.
Vi har endda et par pirater.
Min mission er at finde disse mennesker
og lade dem rense deres sjæle her.
Og vise dem, at et frommere liv er muligt
for selv de værste syndere i verden.
Broder William har gjort overordentligt store fremskridt
i sin tid hos os.
Men indtil fremskridtet er fuldendt,
må vi behandle ham lidt tilbageholdende.
Den kommer.
Han kommer.
Denne gang må man ikke færdes i uden ledsagelse, forstået?
Forstået?
- Ja. - Ja.
- Men vi er sikre her? - Ja, helt sikre.
De har det mest i munden.
- Selv morderne? - I særdeleshed morderne.
Vis et menneske venlighed, hengivenhed
og accept, og til gengæld vil han vise en sin sande natur.
Og menneskets sande natur er altid...
...kærlighed.
Kærlighed, I tåber.
Er mennesket ikke kærlighed
givet en form og sendt til verden for at arbejde for kærligheden?
Nogle har bare brug for lidt hjælp for at forstå det.
Går det an?
Vi lever enkelt, men her er varmt og tørt.
Og der er ost og brød, hvis I er sultne.
Åh...
Og din kniv?
Den slipper jeg ikke.
Det forventer jeg ikke, mit barn.
Men hvis du kan skjule den, vil jeg være taknemmelig.
Ellers risikerer den at fremkalde
uheldige lyster hos nogle af vore svagere brødre?
Og hvad med dine lyster?
Er nogen af dem uheldige?
Undskyld, fader.
Det mente hun ikke.
Det gør ikke noget. Det er et godt spørgsmål.
Mine lyster er utvivlsomt blandt de allermest skumle.
Sommetider savner jeg det naturligvis.
Der er ikke noget som lyden af et kranie under ens støvle.
Men der er ingen vej tilbage. Ikke nu.
Og i min alder...
...hvem orker det?
Bliv, så længe I vil.
Én nat. Vi bliver kun én nat.
Det er et sørøverskib
otte kilometer oppe ad et bjerg, ledet af mordere.
Reformerede mordere.
Kun ifølge morderne.
Hør engang.
Vi har ikke noget valg.
Og desuden kan jeg lide ham.
Den rablende galning?
Alle har deres dæmoner. Han prøver at bekæmpe dem.
Gør han?
Eller er han en edderkop?
Sidder han i hjørnet af det stygge spind og betragter os som to fede, friske fluer?
Du tror, du ser alt klart.
- Men måske ser du kun dig selv. - Hvor er du dog dybsindig.
Stol på ham, hvis du vil, jeg sover med et øje på klem.
Undskyld, Deres Nåde.
Budbringeren...
Han venter stadig.
Vær hilset.
Jeg er blevet sendt af Deres far, Hans Majestæt Kong Favian af Unauwen.
Han ønsker dem varmt velkommen hjem og sender denne gave.
Jeg tror, det er en gærdesmutte, Deres Højhed.
Nej.
Det er en fuglekonge.
Det kalder de den i landsbyerne mod nord på grund af dens gule krone.
Det kaldte min far mig.
Sig mig,
kender du historien om fuglekongen?
Om fuglenes dyst om,
hvem der kunne flyve højest og blive deres konge?
Ørnen vandt selvfølgelig.
Indtil...
...den lillebitte fugl, som havde skjult sig i dens fjer, sprang ud...
...og fløj højere.
Bring mit sværd til kongen.
Fortæl ham, jeg kun ønsker fred
og at blive omfavnet af min far nok en gang.
Deres Højhed.
Nej.
- Kan du ikke sove? - Jeg ledte bare efter min talisman.
- Så når stemmerne kommer... - Forsvinder de...
...lige så hurtigt.
Og de dukker bare op?
Altid.
Og fra naturen.
Fugle,
træer, rødder.
Fascinerende.
Tag det.
Stol på mig, tag sværdet.
Det er for tungt.
Tværtimod.
Den tyngde og vægt bærer vi i vore hjerter hele livet.
Grib fat om sværdet.
Betragt det.
Træk så vejret.
Træk vejret.
Ind i hjertet, knægt, træk vejret ind i hjertet.
Det kan jeg ikke.
Hvad er der derinde?
Hvad er der i dit hjerte, som ikke vover at tale?
Du har fået besked på at ignorere det, at foregive, det ikke er der.
Men at ignorere er som at vælge et lettere sværd.
Og hvad sker, når vi ignorerer det, som tynger os?
Det ødelægger os.
Man må se det i øjnene.
Se byrden i øjnene.
For byrden afholder dig fra at være den, du er.
Accepter den.
Se ind i dit hjerte med åbne øjne,
og lad det føre dig.
Slip den dreng, du er, fri.
Drengen, du ikke kender.
Ham, som aldrig har vovet sig ud i lyset.
Se den byrde, som bremser drengen, i øjnene,
og sæt navn på den.
Tab.
Mit hjerte ... er tynget af tab.
Tabet af min far.
Tabet af mit hjem.
Tabet af min mor.
Som netop nu kæmper for sit liv.
Det er ikke smerten, som ødelægger os.
Det er det, vi gør for at undgå smerten.
Jeg frygter, den knækker mig.
Så knæk.
Knæk.
Lad ånden åbne dig.
Lad dig forme i din smertes smeltedigel,
blive ændret til skæbnens mest perfekte redskab.
For det mærker jeg, du er.
Fra det øjeblik jeg så dig,
mærkede jeg kraften i dig.
Eviellans kraft.
Hvis du kan favne al din smerte, kan du favne al den kraft.
Igen.
Han kommer.
Hvad gør du her?
Fjern grabberne.
Hun var hos broder William.
Vi har meget få regler.
- Jeg sagde, I ikke måtte gå alene derind. - Det var ikke med vilje.
Jeg vil bare så langt væk fra dette galehus som muligt.
Du har ikke brug for at flygte, mit barn.
- Du har brug for at kigge dybt ind i... - Sig det ikke.
Mit hjerte, ikke sandt?
Glem mit hjerte.
Det vedkommer ikke dig.
Og jeg er ikke dit barn.
- Vi må hellere gå. - Fint med mig.
Bare en sidste ting.
Hvis du vil være så rar at sætte lysestagen tilbage.
Hvilken lysestage?
Det er min.
Jeg havde den med hjemmefra.
Jeg ordner det.
Tak, fader.
Kom så.
- Hvad er der galt med dig? - Ikke noget.
Du taler med en galning.
Så du mente, at du bedst undgik ballade ved at stjæle fra dem.
Det var en lysestage.
- Du stjal en hest. - Jeg stjal ikke noget.
Jeg siger dig...
...der er noget galt med det her sted og den abbed.
- Efter din mening. - Fint.
Men vi tager af sted, så snart stormen er drevet over. Okay?
Jeg har ikke sagt ja.
Måske kan vi komme til sagen, før der skal drikkes igen.
Det vil give os fem minutter.
Hold mund.
De ved, hvad vi skal tale om?
En genskabelse af båndet mellem vores store nationer
- med et kongeligt bryllup. - Præcis.
Og De er ikke uvillig til at blive parret med min søn?
Jeg betragter det mere som et forbund.
Men kronprins Iridian er et glimrende parti.
Men De skal ikke ægte kronprins Iridian.
De skal ægte hans bror, prins Viridian.
Folk har været urolige for
prins Viridians reaktion, når han vender hjem
fra den største sejr i tusind år
og ser sin bror, som undgik slagmarken, indtage tronen.
Folk er urolige. Jeg er urolig.
Min mening er...
...at han er i sin gode ret til at forvente en belønning.
Og så tænkte jeg på Dem.
Hvis jeg får ham giftet med Dem,
vil begge mine sønner have troner.
Kongen af Unauwen og kongen af Dagonaut.
Og enhver risiko for konflikt forsvinder.
Nok er jeg en ryggesløs knark, men min hjerne er knivskarp.
Far.
Jeg må have tid...
...til at overveje Deres forslag.
I orden.
Overvej det.
Men derefter ægter De min søn.
Og pokker tage personlige præferencer.
For sådan gør vi konger og dronninger.
Vores liv er politik.
Vores ægteskaber er politik.
Og dette er god politik.
Arranger et møde mellem dem.
Hvad ser du?
I synerne.
Jeg hørte dig tale med abbeden.
Det lyder skørt.
Det forventer jeg af dig.
Jeg ser et ansigt, er det vel.
Jeg hører stemmer, som forsøger at fortælle mig noget.
De vil have mig til at finde en kraft.
Og har du det?
Fundet den?
Hvad tænker du?
Jeg hundefryser.
Det tænker jeg.
Og hvad med dig?
Intet mystisk her.
Intet er skjult.
Lavinia, den bundreelle.
Opfatter du dig selv sådan?
Da vi mødtes, vidste jeg, at alt, hvad du sagde, var løgn.
Godt så.
Hvad vil du vide?
Jeg havde fornøjelsen af at møde din far.
Det var beklageligt.
Undskyldning ikke accepteret.
- Hvordan er din mor? - Det ved jeg ikke.
Hun rejste.
For længe siden.
Hun rejste hjem til Dangria.
Ja, hendes familie var rig. Se ikke så overrasket ud.
I historierne...
...fører den gamle bjergvej da ikke til Dangria?
Det handler ikke om min mor.
- Jeg ville ikke... - Godnat, Tiuri.
Lavinia!
Den kommer.
Vent!
- Få ham ud. - Nej.
Læg kniven væk.
- Hvad? - Kniven, læg den væk.
Den kommer.
Hvad kommer?
Min talisman.
Grib ham!
Nej!
Nej, han vil ikke gøre nogen fortræd.
Hans dæmoner skræmmer selv mig.
Skal jeg se mine dæmoner i øjnene? Skal jeg slippe mit sande jeg løs,
men han skal være lænket alene i mørket?
- Er det kærlighed? - Før ham ud!
Lad være!
Stop.
Stop!
Den er kommet.
Hvad er du?